Antingen din dator är redo eller inte är det bara 318 dagar till år 2000.
Företag som är bekymrade över problemen
relaterade till Y2K-datorbuggen har sammankallat...
20 februari, 1999
Nej, gråt inte.
Gråt inte.
Allt kommer att bli bra.
Hördu. Allting kommer att bli bra, kompis.
Kom hit, kom hit.
Duktig pojke. Okej, gråt inte.
Hon kan inte skada dig längre.
Det är över. Kom. Ingen kommer att skada dig igen.
Jag heter Louis Hicks. Jag är undersökande reporter.
Jag berättar om mördare och brottslingar.
De lever liv utan hopp.
Det är svårt att inte bli påverkad.
- Gordo! Två huttar. - Nej!
- Jo, jo. - Nej, nej.
- Jag ska jobba om en timme. - Bara en.
- Nej, nej. - En hutt.
- En. En hutt. - Där var den.
- För Louis. - Ja.
Okej, nu gör du nånting för mig. Låt mig bjuda på frukost.
För sent. Jag åt redan. En frukost för hjältar.
Hur är det på jobbet? Någon spännande historia jag borde känna till?
Inte idag.
Tja...
Hur är ditt jobb? Jobbar du på boken?
Alltid. Alltid jobb.
På tal om det, vad är nytt på jobbfronten?
Ska du ta jobb på universitetet?
Jag som professorassistent? Jag tror det återstår några etiska frågor.
Louis, du är en bra författare.
Du är en bra utredare. Kanske...
Kanske undervisning är vad du behöver.
Vet du vad? Visa att du kan behålla ett jobb,
stanna på en plats, lite stabilitet.
Kanske mer tid med Adam.
Det skulle vara fint.
Hur ofta träffar du honom?
På helgerna. Mest på helgerna.
Louis, kompis, jag är orolig för dig.
Kom igen, sanningen är att du inte klarar dig så bra själv.
Vad försöker du säga, Gordo?
Åh, Gud. Infödingarna är oroliga.
- Så är det. - Jag måste gå.
Tack i alla fall, Gordo.
Vad skulle du göra utan mig?
Får jag notan, tack.
- Hej. - Hej!
Jag trodde du skulle komma senare.
Ja, jag tänkte bara att vi skulle prata först.
Har du vigselringen igen?
Jag är trött på det här, Louis. Så trött.
Vänta, Felicia.
Jag är trött på att vänta! Slut med det! Kanske din fru klarar det, men inte jag.
17 april, 2011 kl. 19.47
Jag förstår inte den jäkeln!
Du vill tillbaka till din fru, visst. Lycka till. Det är slut. Slut!
Du har gråtit.
Du åtalade Sampson Raines för morden förra året.
Var det roligt, Felicia?
Att skapa alla rubriker? Säkert.
Mycket roligare än att ta sig an ett lågprofil barnmisshandelsfall,
som inte fick en rad i media.
Pojken! Är du pojkens pappa?
Nej, det är jag inte, Felicia.
Jag är hans skyddsängel.
Låt oss se...
"Felicia Carson, singel, bor ensam, dör idag."
Ser du. Det står så här.
Så det måste ske.
Felicia?
Felicia!
Larmcentralen. Vad är det som har hänt?
Jag behöver en ambulans, 717 Oak Lane.
Är du skadad, sir?
Nej, det är så mycket blod.
Är någon annan skadad? Jag behöver mer detaljer.
Hallå!
Håll dig undan!
Felicia Carson, biträdande distriktsåklagare.
Det kommer att bli en lång natt, grabbar.
Nämen, titta vem det är.
Släpp igenom honom.
Louis Hicks. Vad är det? Är jobbet tråkigt?
Fastlimmad vid polisradion igen?
Det var jag som hittade henne. Jag ringde.
- Vad gjorde du här? - Vi var vänner.
Vänner? Vad har hänt med ditt huvud?
Det var någon där inne med henne.
När han såg mig sprang han. Jag jagade honom.
Jag fick tag i honom och han slängde in mig i en soptunna.
- Jag skriver under. Få henne på båren. - Okej.
Du jagade honom, han slängde undan dig. Vart tog han vägen?
Jag vet inte. Jag tappade honom. Jag bara... Han... Han bara försvann.
Försvann? Hur då?
Han var där och sen var han bara borta.
Vad hände sen?
Jag svimmade.
Louis, vad har hänt?
Vänta. Kom hit. Vi identifierar.
Är det din vän?
Vacker flicka. Så synd.
Lasta på henne.
Hon var en bra person. Vem skulle vilja göra så mot henne?
Distriktsåklagare? Någon hon sytt in,
någon som vill ha uppmärksamhet, kanske en slump.
Ser det ut som en slump?
Nej, det ser knäppt ut. Serieknäppt.
När såg du henne sist?
- Jag vet inte, runt 18.00. - Ikväll?
- Ja. - Var då?
Utanför hennes kontor.
Hur länge har ni varit tillsammans?
Två månader. Kanske längre. Vi träffades när jag skrev.
Sampson Raines-morden.
Jag minns fallet.
Det jag skrev i artikeln var inte personligt.
Naturligtvis inte.
Vänta här. Jag skaffar nån som kan förhöra dig.
Jag hjälper till på alla sätt jag kan.
Vi uppskattar ditt samarbete.
Vi ses, Gordo.
Han är en riktig typ.
Han tog det du skrev om honom ganska hårt.
Tror du?
Jag gjorde slut med henne ikväll, Gordo.
Jag tänker, tänk om jag inte gjort det,
hon var upprörd, hon var sårbar.
Det är inte ditt fel. Kom.
Nån får se på ditt huvud. Kom.
18 april, 2011 kl. 09.58
Jag kommer!
Kompis, jag har saknat dig!
- Får jag låna din laptop? - Du vet var den är.
Gina?
Godmorgon, Louis. Har du glömt?
Nej, nej. Jag hade en dålig natt bara.
Visst. Du var väl upptagen med att undersöka en riktigt het historia.
Vad menar du?
Tar du din son till parken idag eller inte?
Louis, du sa att varje helg är så viktig för dig.
Ja. Ja, jag ska göra det.
Bra. Jag tänkte göra några ärenden,
- men om du inte mår bra igen... - Nej! Nej! Jag mår bra!
Det här, det är en röra.
Godmorgon, Hicks. Miss.
Missus. Mrs Hicks.
Inspektör Becker, det här är min fru, Gina. Vad kan jag hjälpa dig med?
Jag ville följa upp Carson-mordet från igår kväll.
Mord?
Felicia Carson, en distriktsåklagare mördades i sitt hem igår kväll.
Din man hittade kroppen.
Någon jag kände mördades igår kväll.
Jag är ledsen. En kvinna du kände?
En källa. Från artikeln i Journal.
Förlåt att jag är så tidig. Jag ville bara sätta igång.
Vill inte anklagas för slarvigt polisjobb i ännu en brottsartikel.
Okej, Adam, nu går vi.
Men jag vill träffa pappa.
Jag vet, älskling. Inte idag. Pappa är upptagen.
Gina, vänta.
Jag vill se på poliserna.
- Adam, nu. - Gina.
Det här är ett dåligt tillfälle. Ring i eftermiddag istället.
Varför tror du det?
En kvinna är död.
Hej då.
Gina.
Gina!
Gina, vänta lite. Jag är ledsen, men jag var inblandad.
Du är alltid inblandad, men aldrig med dem som betyder nåt.
Menar du allvar? En kvinna mördades.
- Va? En kvinna som du knullade. - Jag knullade inte henne.
Dessutom har vi varit separerade i sex månader.
Och jag ser att du ännu bär din ring. Snyggt.
Sluta.
Jag såg killen som gjorde det och jag jagade honom.
Spara det till boken, Louis! Jag bryr mig inte längre!
Den blir nog bra. En personlig historia.
Jag menar, du kände offret.
Jag vet inte. Gud, jag vet inte. Jag är ledsen.
Jag är ledsen. Jag vill bara komma hem.
Nej. Du kan inte göra det. Du kan inte göra så mot mig. Inte så här.
Du måste verkligen ta dig samman, Louis.
Gina, vänta.
Hej, kompis.
Luta dig bakåt, raring.
18 april, 2011 kl. 20.36
Jäklar.
Ensamhet är nyckeln.
Han kommer att döda fler.
Hej. Du har kommit till min mobil.
Jag kan inte svara just nu men lämna ett meddelande
med ditt mobilnummer även om du tror jag har det.
Jag ringer upp så snabbt jag kan om jag inte glömmer.
Vänta på signalen. Du vet vad du ska göra.
Louis, vad är det? Mår du bra?
Vi måste prata. Får jag komma in?
Ja, visst. Kom in. Vad är klockan?
Jag gick tillbaka till platsen där han försvann.
Gjorde du... Varför det?
Du kommer att älska det här, Gordo.
Jag har hans dagbok, och han kommer att mörda igen.
Jag har namn. Jag har datum.
Vänta, från vad? Hans dagbok?
Ja. Och det är inte allt.
Jag har ett avtryck.
Louis, det är bevismaterial. Du måste ge det till Becker.
Jag litar inte på Becker. Jag vill att du gör det.
Becker har ansvaret för det här.
Allt bevismaterial måste lämnas in.
Lova att du tar hand om avtrycket så lämnar jag in dagboken.
Ge mig det.
- Får jag somna om nu? - Okej.
Hallå! Tack, Gordo.
Ja. Ja. Ja. Ja.
Det är inte snällt att läsa någons privata tankar.
Hur kom du in?
Jag visste att jag kände igen dig. Du var en bra författare.
Du hade äkta empati för de utslagna.
Jag försöker förstå folk utan att döma dem.
Varför de gör som de gör.
Varför gör du det här?
Jag ställer bara allt tillrätta.
Intervjuar du mig?
För din nästa bok?
Vill du bli intervjuad?
Sanningen är att du inte kommer att skriva fler böcker, mr Hicks.
Min dagbok, tack.
Intervjun är över.
Du förstörde just en fin jacka.
Upp med händerna!
Vänta, vänta!
- Sätt ned spaden! - Det är en kille och en pistol!
- Sätt ned spaden! - Ner på marken! Nu!
- Det är mitt hus! - Ner på marken!
- Det är mitt hus! En man är där inne! - Ner på marken!
- Det finns en man där inne med en pistol! - Upp mot väggen.
- En man med en pistol. - Nu! Nu! Snabba på!
Slappna av.
- Det finns en man där inne. - Ja, ja, ja.
Säkrat!
Sovrummet säkrat!
Badrummet säkrat.
Louis Hall, arkitekt, Louis Barnes, försäljningsrepresentant,
Louis Hayes, samhällsprojekt.
Du är en man med många ansikten.
Jag är undersökande reporter.
En undersökande reporter.
Och du kände igen honom?
Det är samma kille.
Matchar det här din beskrivning?
Det är han. Definitivt han.
Bra. Sprid det.
Okej, så din dörr var låst,
inga tecken på inbrott.
Hur kom han in?
Jag vet inte.
Jag förstår.
Han letade alltså efter sin dagbok?
Ja.
Som du borde lämnat in.
Du vet säkert att det är ett brott att undanhålla bevismaterial.
Okej, låt mig reda ut det här.
En mördare, som bara du såg, bryter sig in,
och stjäl det enda bevis du har på hans existens.
Tror du jag hittar på? Förstörde jag mitt eget fönster?
Skar jag mig själv i ansiktet?
En säkerhetsvakt i byggnaden såg Felicia gräla med en man efter jobbet.
Var det du?
Ja.
Vad grälade ni om?
Är jag misstänkt?
Jag vet inte. Vad tror du?
KI. 18.00 grälar ni och vid midnatt är hon död.
Lyssna på mig.
Han tänker mörda igen.
Fler kommer att dö, många fler.
Jag såg namn, datum, övervakningsbilder.
Vi måste hindra den här killen.
"Vi?" Ska "vi" göra det?
Räcker det inte att du skriver om knäppskallarna?
Måste du vara med också?
Jag vill bara inte se fler bli skadade.
Vill du inte? Blir inte det en bättre bok?
Det blir ju en fantastisk comeback.
Mördaren som inte kan fångas: Personliga intervjuer av Louis Hicks.
Ut ur mitt hus.
Talar som en oskyldig man.
19 april, 2011 kl. 11.45
Hallå!
Så stor han blivit.
- Hur gammal är han nu? Sex år? - Sju om några veckor.
De växer upp innan man vet ordet av.
Du har ingen aning.
Fick du ut nåt av fingeravtrycket?
Ja, en träff. Inget användbart.
"James Keech, vit man, 1,40 m,
"Trinity hem för pojkar, ingen känd familj, 11 år."
Han är ett barn som fanns i den sociala databasen.
- Ja. - En föräldralös i ett grupphem
i Brooksville.
Inte din kille, eller hur?
Ungefär 30 år för ung.
Jag förstår inte. Det stämmer inte.
Jag förstår hur du känner.
Jag är ledsen för Felicia.
Vart vill du komma?
Du måste hålla dig borta, Louis.
Du är för nära. Becker är ute efter dig.
Och när han mördar igen?
Han planerar två offer till inom tre dagar.
Vi följer upp det.
Låt Becker göra sitt jobb.
Visst. För han är så bra på det.
Jag måste gå. Jag försöker bara hjälpa.
Tack i alla fall, Gordo.
Jäklar.
Victoria Ihling.
19 april.
Anne Brighton.
22 april.
Felicia.
Felicia Carson. Anne Brighton. Vicki Ihling. Vad har ni gemensamt?
- Hallå? - Kayla, Louis Hicks.
Gör du fortfarande DNA-tester för staten?
Ja.
Jag skriver en artikel. Jag behöver en tjänst.
Ingen orsak.
Bra. Tack.
- Jax! Louis Hicks. - Hejsan.
Kan du köra några namn för mig?
Du måste hjälpa mig, Louis.
Jag skuggar honom några dagar och jag tar några bilder.
Subba! Jag vet det! Jag vet att hon bedrar mig!
Jag vet, jag vet. Vi tar hand om det.
Har du nåt till mig?
Ja, visst. Okej.
En av de här är nålen i höstacken.
Det finns fler än 30 Anne Brighton enbart i storstadsområdet.
Men Victoria Ihling får bara två träffar.
En av dem är död, och den andra är lyckligtvis
någon som gillar att visa upp sitt liv på Internet.
Dessa kvinnor lägger ut allt för andra
och sen klagar de på att de blir förföljda.
Vad vet jag?
P.E.T.A. - För djurens rättigheter ASPCA - Päls är mord
Det var bra gjort, kompis.
Varsågod, Hicks. Nu är du skyldig mig en gentjänst.
Ja.
Hej. Vicki Ihling, tack? Louis Hicks från Journal.
Ja, jag skriver en artikel om djurskydd inom matindustrin.
Jag vill ställa några frågor.
Vi ses senare.
Miss Ihling.
- Kan jag hjälpa dig? - Louis Hicks.
Vi pratades vid på telefonen i morse.
Hur visste du var jag arbetar?
Förlåt. Din hemsida. Jag är reporter.
Jag har en deadline. Jag har några frågor till.
Vet du vad? Jag har lite bråttom.
Det tar bara några minuter. Kan jag bjuda på en kopp kaffe, eller...
Du kan ge mig ditt kort, så ringer jag?
Ännu bättre, jag ringer dig.
- Blir imorgon bitti bra? - Det blir bra. Hej då.
- Förlåt att jag störde dig. - Tack. Ha en bra dag.
Du också.
Nej, kom igen. Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej. Kom igen. Snälla, snälla.
Kom igen. Nej. Kom igen. Nej. Nej.
- Är allting okej? - Det är bra, tack.
Låter inte bra.
Baggis.
- Så där. Du är klar. - Jag vet inte hur jag ska tacka dig.
Jag vet. Middag ikväll. Och du bjuder.
På en lärarlön? Jag tror inte det.
Jag antar jag bjuder då.
Okej, det låter bättre.
SLUMP? STALKER? HÄMND?
SPÄDBARN ENDA VITTNET TILL HEMSKT MORD
Anne Brighton, tack. Avliden? Jag beklagar.
Hej. Får jag prata med Anne Brighton, tack.
Jag förstår. Lämnade hon någon adress?
19 april, 2011 kl. 18.33
- Hallå? - Hej, är Vicki hemma?
Du måste vara Louis. Jag är Shelly, hennes rumskompis.
Trevligt att träffas.
Vicki är tyvärr inte här.
Är hon inte?
Nej. Hon sa att hon är ledsen men hon hinner inte.
Varför det?
Hon är så osäker.
Hon fick panik. Hon blev nervös över att gå ut med någon hon just träffat.
Kan du säga vart hon gått?
Hon tar livet av mig.
Griffin Room. Ungefär åtta kvarter åt det hållet. Du tar till vänster på tredje.
Hallå! Vänta!
- Hej. - Hur är det?
Jag tar... jag tar vad damen tar.
Det ska bli.
Hej.
- Är den här platsen upptagen? - Nu är den det.
Det är brottsligt hur lärare behandlas.
Var undervisar du?
Washington grundskola.
Jaså? Jag kände någon där.
- En lärare? - Nej, en elev.
- En liten pojke. - Vem?
En föräldralös pojke. Han lekte lite vilt med en katt.
Läraren skvallrade. Skickade tillbaka honom till grupphemmet.
Han gillade inte att vara där.
Mår du bra?
Jag måste gå till badrummet. Ursäkta mig.
- Hej! - Hej!
Det var en skabbig gammal katt. Ingen skulle sakna den.
Det var en jäkla katt!
Nej.
Gud, snälla.
Du kommer för sent.
Han har en pistol!
Jag kan inte prata nu. Jag har ett psykfall med pistol på Griffin.
Gordo! Det är jag!
Jag vet vem det är. Jag kan inte prata nu. Jag måste gå.
Nej, nej, Gordo, nej! Det var mig de såg med pistolen!
Jag försökte stoppa honom!
Vad pratar... Vad? Vem? Vem?
Samma kille som dödade Felicia. Jag försökte...
Han mördade igen! Han kommer att mörda igen inom 48 timmar.
Louis, var är du?
Jag... jag...
Jag kan inte stoppa honom. Varje gång jag försöker försvinner han.
Var är du? Jag kommer och hämtar dig.
Jag kan inte komma! Jag kan inte! De kommer inte att tro mig!
Louis! Om du flyr kan jag inte hjälpa dig!
Louis!
Jäklar!
Hicks, polis! Kom ut!
Hicks!
- Sovrum säkrat! - Säkrat!
- Säkrat!
Till höger!
Bakgården säkrad.
Ingen hemma.
Nej, han är inte galen.
Han påstår att han spårade mördaren och återskapade hans dagbok.
Jösses. Kan det finnas fler?
Andra ouppklarade?
Hicks varnade för att det skulle bli fler mord.
Jag jobbar på det.
Hej, Marty. Louis Hicks här.
Hej, kompis.
Minns du fallet där jag undanhöll ditt namn?
Ja.
Du sa jag kunde ringa om jag behövde låna en.
Går det bra med fyra dörrar?
Bara den har fyra hjul är det bra.
Lokala nyheter, en kvinna mördades brutalt
i Griffin Room bar i centrum.
Ögonvittnen rapporterar om en beväpnad man som flydde från platsen.
Polisen uppmanar alla med information
som kan leda till gripande av den misstänkte
att ringa...
- Hallå? - Hej, Hicks? Kayla Pierce.
Hej.
Jag körde DNA-testet.
Och?
Blodet på kläderna och blodet på barnteckningarna matchar.
Vilket barn?
Just det.
Matchar de? Är du säker?
Så vitt jag kan se.
Kan en far och son ha samma DNA?
Alla män har en kopia av sin fars Y-kromosom,
men det här är mer än så.
Det här ser ut som samma person.
Eller så är det en tvilling men då är det en enäggstvilling.
En vanlig tvilling är inte samma sak.
Finns det en felprocent?
Det finns det alltid. Det är ingen perfekt vetenskap.
Normalt jämförs DNA bara på några få platser på provet.
Jag kan köra fler tester.
Det skulle vara bra, Kayla. Jag är skyldig dig en tjänst.
Du är skyldig mig mer än så, snygging. Vi ses.
Trinity Hem för pojkar.
20 april, 2011 kl. 10.20
Fortsätt nu! Gå!
- Kan jag hjälpa dig? - Det hoppas jag.
De sa jag skulle prata med Polly, andra rummet till vänster.
Kom in.
Hej, jag är Polly, den överarbetade och underbetalade socialarbetaren.
Louis Hayes. Jag är med i Community Brotherhood-projektet.
- Mr Hayes, varsågod och sitt. - Tack.
Jag är här med anledning av ett av era barn. James Keech?
Varför det?
Vi har ett företagssponsorerat Big Brother-stödprogram.
James namn dök upp som en tänkbar kandidat.
James? Jaså?
Du verkar förvånad. Kanske någon ansökte för honom?
Nej. Ingen familj i livet. Var sa du att du arbetar?
Brotherhood-projektet.
Borgmästarens nya stödinitiativ.
Just det. Det har jag hört om.
Tycker du inte att James kan behöva vägledning?
Ja, naturligtvis. Han är ett smart barn.
Speciellt bra på matte.
Ja, han brydde sig att ansöka själv.
Det är bara... jag är inte säker på att han är redo.
Han fungerar inte socialt. Han kan vara jobbig.
Jag tror att det finns andra barn som kan vara lämpligare...
Jag tycker det låter som om just han kan ha nytta av vårt projekt.
Får jag se på hans handlingar?
Det är bara ord på papper. Följ med mig.
Jag måste varna dig,
han har kommit tillbaka från alla fosterfamiljer vi placerat honom i.
Och han har nått den ålder då
till och med de bästa blir mindre rara när de blir äldre.
Låt oss försöka vara positiva. Vi ser om hans tur vänder.
Jag gillar din attityd.
Jag önskar mina kolleger tänkte så.
- Vänta här. Jag hämtar honom. - Naturligtvis.
James? Det är en man här från Community Brotherhood...
Kom. Han är mycket snäll.
- James, det här är mr Hayes. - Du kan kalla mig Louis.
James, mr Hayes är vår gäst.
Hej.
Får jag vara ensam med honom?
Visst. Jag är där borta.
Hej kompis, hur gammal är du?
Vad fan vill du?
- Jag bad att få träffa dig. - Varför det?
Jag är med i ett Big Brother-program.
Vi går till grupphem, tar barn med på resor. Olika saker.
- Varför? - För att det är roligt.
Är det något du skulle vilja göra?
På riktigt?
Testa mig.
Det är vad han vill.
Hur ska jag få pojkens förtroende om jag inte kan leverera?
Mr Hayes, jag måste fråga. Varför just detta barn?
Det kunde du fråga om vem som helst.
Bra poäng, men han har haft en mycket tragisk barndom.
Både hans moster och mamma mördades med fyra års mellanrum.
- Hur då? - På ett hemskt sätt.
Hans mamma slets sönder. Dissekerades och lämnades i ett badkar.
Polisen hittade honom som baby i lägenheten med henne.
Han hade varit där i timmar tillsammans med kroppen.
Om ingen hade ringt in anonymt
kanske han inte hade överlevt.
- Fick de tag i mördaren? - Inte vad jag vet.
James fick bo hos en moster. Det var ingen bra lösning.
Droger, misshandel.
Han sattes i fosterhem och strax därefter
dödade pojkvännen mostern och sig själv.
- Ett mord-självmordsfall. - Och pappan?
Det finns ingen pappa.
Titta själv. Tomten tvärs över gatan hade en kamera.
- Ser du någon annan? - Nej.
Det fanns vittnen där ute. Inget kom ut utom fönstret han sköt sönder.
Bartender sa att han såg henne prata med någon annan.
Okej, hitta den mannen då.
För just nu är den enda mannen precis här.
Och vet du vad? Det senaste offret dissekerades.
På samma sätt som hans ex-flickvän.
Tror du det är ett sammanträffande?
Nej, men jag tycker du är lite för personlig med det här, Ed.
Det är Hicks. Jag känner honom. Han är ingen mördare.
Bra. Se bara till att du får bort din pojkvän från gatan
så han inte hamnar i mer trubbel.
20 april, 2011 kl. 11.35
Får jag prata med Anne Brighton, tack.
Jag beklagar. Förlåt att jag störde.
21 april, 2011 kl. 11.57
De är vackra, eller hur?
De är mördare. Ingen vill bråka med dem.
Jag antar det.
Vad vill du bli när du blir stor, James?
Jag vet inte.
- Astronaut. - Jaså? Det är häftigt.
Är du arg på någon, James? Jag blir också arg ibland.
Jag vill till och med hämnas på den som gjort mig arg.
Ja, jag skulle kunna göra dem illa.
Det skulle du, men då skulle du vara lika dålig som de.
Om någon ville döda dig så skulle du döda dem först.
Skydda min familj. Ja, det skulle jag.
Ja.
Jag blir antagligen inte astronaut.
Säg inte så. Du kan bli vad som helst.
- Jag är riktigt bra på matte. - Där ser du.
Du kan bli vetenskapsman, programmerare eller uppfinnare.
Visst. Som om jag har en chans.
Jag bor i ett jäkla grupphem, ett barnhem.
- Kom igen. Säg inte så. - Det är sant. Vill du jag ska ljuga?
Nej.
Pingvinerna gillar när jag ljuger.
- Pingvinerna? - Korkade nunnor.
"Nej, syster, jag slog inte sönder fönstret."
"Ja, syster, jag gjorde läxan." De bara...
Låt mig fråga en sak.
Har du nånsin sett den här mannen?
- Nej. - Är du säker?
- Tror du verkligen jag kan bli uppfinnare? - Visst gör jag det.
Jag kan bygga ett rymdskepp som går riktigt fort.
Typ snabbare än ljuset.
Så snabbt att det kommer fram innan det åkt iväg
och åker tillbaka i tiden.
- En tidsmaskin. - Ja.
Ja.
Jag skulle kunna åka tillbaka i tiden, fixa till mitt liv.
Vad menar du med fixa till ditt liv?
Nej, jag känner mig så tankspridd. Jag vet inte om den ska vara där.
Hur gick det?
Det var...
Okej.
- Louis är ganska cool. - Ganska cool.
Tack.
Det var inget, James. Det var roligt att vara med dig.
Okej, James, dags för middag.
Nej, jag vill visa Louis nåt.
Kom.
Är det din säng?
Du ville visa mig nåt?
Jag vet inte. Jag har aldrig visat det för nån.
Det är hemligt.
Men vi är ju vänner.
Ja, det är vi.
Lova att inte säga till nån. Speciellt inte till pingvinerna.
Okej.
Svär på det.
Jag svär.
Jag lovar...
...och svär.
Okej.
Jag ville gå till djurparken för att...
Jag gör mina egna djurparker.
De är personliga och hemliga,
men jag visar dem för dig om du lovar att komma tillbaka.
Jag lovar.
Du kommer för sent.
Jag gjorde det själv.
Ingen hjälpte mig.
James, de här djuren är döda. Du gör dem illa.
Du förstår inte. Jag gjorde det själv.
Glöm det! Jag visste att jag inte skulle ha visat dig! Jag visste!
Jag är glad att du visade mig. Det är bara...
Ut härifrån! Ut! Jag hatar dig!
Varför kom du? Du är inte min vän.
Jag är din vän. Det är bara så att ibland
måste vänner säga saker som är svårt att höra.
Fan ta dig! Jag hatar dig!
- Vad är det? Vad står på? - Han försökte skada mig!
- Han försökte röra mig! - Nej. Nej, jag...
Han försökte röra mig här, som mina andra föräldrar.
- Nej. Nej det gjorde jag inte. - Säg att han går!
Jag vet. Det är bara nåt han säger för att få uppmärksamhet.
Nu tycker jag att du ska gå.
Vet du vad han har där inne?
Du lovade! Du svor på det!
Nej, jag är ledsen, James. Jag är ledsen.
- Du borde gå. - Jag är ledsen.
Det är okej. Det är okej.
- Kayla? - Jag gjorde fler tester.
- Och? - Jag är ensam i labbet
men bara i en timme. Du måste se det här. Det är inte klokt.
Jag kommer.
Testerna var konsekventa.
DNA och det blodiga fingeravtrycket matchar blodet på tygbiten du gav mig.
- Så det är samma person? - Absolut.
Men det här är det konstiga. Själva tyget.
Jag har aldrig sett en struktur som på den förut.
Du borde ta en titt.
Här är provet du gav mig.
Titta.
Okej, jag kan se det.
Se här nu.
När jag sätter på värmelampan utvidgas fibrerna.
När jag tar bort den drar de ihop sig.
Tyg som reagerar på temperatur. Är det militärt?
Jag har ingen aning.
Den som uppfann det här skulle kunna göra en förmögenhet.
Om det inte är så att det inte uppfunnits än.
Jag kan bygga ett rymdskepp.
Jag skulle kunna åka tillbaka i tiden.
En tidsmaskin.
Tack, Kayla.
21 april, 2011 kl. 18.28
Testerna var konsekventa.
DNA och det blodiga fingeravtrycket matchar blodet på tygbiten du gav mig.
- Så det är samma person? - Absolut.
Fredag, 17 september, 2032
Jag skulle kunna åka tillbaka i tiden, fixa till mitt liv.
Varför gör du det här?
Jag ställer bara allt tillrätta.
Åh, fan!
Det här är Gordon.
Det är jag, Gordo.
Var är du?
Det spelar ingen roll. Det som spelar roll är att jag kom på det.
Det är ganska knäppt, men jag kom på det.
Jaha. Okej. Mår du bra?
Tänk om en liten pojke är en mördare.
Vad pratar du om?
Vi trodde fingeravtrycken på dagboken var mördarens.
Det är de inte. Det är barnets.
De matchar eftersom barnet är mördaren.
Mördarens DNA matchar barnets exakt.
Killen har tyg som inte ens uppfunnits än.
Och pappret i hans dagbok
är daterat 20 år framåt.
Allt stämmer. Det är därför han alltid är ett steg före mig.
Det är barnets vuxna jag. Förstår du?
Han reser i tiden och han kommer att mörda igen imorgon.
- Hör du mig? - Ja.
- Han kommer att mörda igen. - Louis. Louis,
du vet väl att jag finns här för dig?
Jag kommer alltid att vara här för dig.
Din jäkel.
Vad?
Du spårar samtalet. Din...
Louis, Louis! Fick ni det?
Inte exakt, men på ett ungefär.
Han är 30 till 80 km norrut på Route 14.
Vi åker. Kom igen alla, ut härifrån.
Fan.
Hej. Ursäkta, men du har jour och jag måste få prata.
Visst.
Du har haft en jobbig dag. Han är en mycket jobbig pojke.
- Får jag bjuda på en drink? - Ja, tack.
Tror du folk föds onda eller är det världen som gör dem så?
Det är en stor fråga.
Jag tror att folk i grunden är goda.
Ondska är ett misstag.
Ett misstag i uppväxten
som får folk att fatta fel beslut
för det de tror är av de rätta orsakerna.
Du tror inte folk är avsiktligt onda?
Nej. Jag har sett många barn.
De vill vara goda.
Livet fungerar inte på ett visst sätt
och felaktiga beslut har en tendens att mångdubblas.
Inte ens Hitler tyckte att han var ond.
Han trodde han räddade världen. Manson också på sitt sätt.
Men tänk om man kunde mörda Manson eller Hitler medan de var barn?
Det går inte. De är barn.
De är inte Hitler eller Manson. Inte ännu.
Du pratar om James.
Han har haft ett svårt liv men det finns hopp.
- Han är bara ett barn. - Folk är döda på grund av honom.
- Vem? James? - Och fler kommer att dö.
- Vad pratar du om? - Vad heter du?
Vad?
- Ditt namn? Vad heter du? - Polly.
Anne.
Jag gavs namnet Anne
men på grund av min positiva attityd kallar mina vänner mig Pollyanna.
Polly som smeknamn. Det fastnade.
Vad pågår? Varför har du en pistol?
Anne Brighton. Jag måste stoppa det här.
Jag är ledsen. Gå ingenstans. Det är inte säkert. Jag måste...
Stanna! Polisen!
- Vänta! Vänta, vänta! - Ner! Ner!
Han tänker mörda Polly.
- Ner! Ner! Ner på golvet nu! - Gordo! Vänta! Han kommer att mörda Polly.
Anne Brighton! Han mördar Polly!
- Ner! Nu! - Anne Brighton är nästa på listan!
Pistol. Pistol!
Ni förstår inte! Jag försöker rädda henne!
Det var hon som ringde oss.
Sa att du betedde dig konstigt, hotade ett barn.
- Ni förstår inte! - Louis, Louis, lugna dig.
Louis Hicks, du har rätt att förbli tyst.
- Gordo, lyssna på mig! - Allt du säger...
Allt du säger kan användas mot dig i rätten.
Lyssna på mig! Pojken och mördaren är samma person!
- Du har rätt till en advokat... - Pojken och mördaren är samma person!
...i din närvaro! - Pojken och mördaren är samma person!
Louis...
Jag förstår. Jag säger det till henne.
Du kan slappna av. Han är i häktet.
Tack. Det är bra.
- Godnatt. - Godnatt.
Ring om du behöver mig.
- Okej. - Okej.
Du bedrog mig, Anne.
Polly, Anne, vad du nu heter.
Du vet inte det ännu, men du kommer att bedra pojken.
Och jag kan inte låta dig göra det.
Jag är ledsen. Du var som en mamma.
22 april, 2011 kl. 07.07
- Tidsresa? - Det han sa.
"Du kommer inte att skriva en bok till." "Jag ställer allt till rätta."
Han hade hämndfantasier som barn och nu får han det att ske.
Hans nästa offer, Anne Brighton, är den 22 april, idag.
Och du tror det för att en 11-åring sa att han vill bygga en tidsmaskin.
Kolla datumet på artikeln. Det är mer än 20 år framåt i tiden.
Kom igen. Min unge kan göra det på sin laptop på fem minuter.
Det finns en tygbit från hans jacka som inte ens uppfunnits än.
- Var är den? - Lyssna! Du lyssnar inte!
Lyssna på mig!
Alla som hade kontakt med honom är döda.
Felicia var distriktsåklagare i hans vårdnadsfall.
Vicki Ihling var lärarinnan som skickade tillbaka honom.
Pojken... Pojken är det enda de hade gemensamt.
De hade också dig gemensamt.
Din advokat är här.
Inspektören, jag vill tala i enrum med min klient.
Visst.
Tack.
Menade du det när du sa: "Jag lovar och svär"?
Jag trodde vi var vänner.
Vi gick till djurparken tillsammans.
Det var inte så längesen, eller hur?
Nu är jag vuxen.
Och jag får fixa till världen, min värld.
Göra en bättre plats för pojken. Pojken som aldrig ville skada någon,
pojken som bara ville få en chans.
En chans, en chans, en chans. Slumpmässigt tal, roten ur...
Du är galen.
Tidsresor är komplexa.
Du har ingen aning om hur komplext.
Jag måste välja exakt tid för att göra slut på någons liv
så att det får den effekt jag vill att det ska få.
Vet du vilket antal beräkningar som krävs?
Du skulle bli chockerad.
Jag trodde vi var vänner.
Varför gör du så här mot mig?
Mot dig?
Du förstår inte, eller hur?
Du lovade att du skulle komma tillbaka.
Det gjorde du inte.
Jag väntade och väntade, i månader.
Vet du hur lång en månad är för en pojke som väntar på sin hjälte?
- Förlåt, James. - Kalla mig inte för det.
Jag rymde från skitbarnhemmet.
Jag bodde på gatan
tills jag var tillräckligt gammal för att ljuga mig in i armén.
De lärde mig att döda på så många olika sätt.
Sen skickade de mig till skolan. Visade sig att jag var riktigt bra på matte.
Arbetade med nåt hemligstämplat.
Du gav mig idén. Du sa:
"Du kan bli vad du vill. Till och med uppfinnare."
Vill du se den?
Jag gjorde den bärbar.
Nanoteknologi.
Är du stolt över mig?
Dags att gå.
- Vänta. - Hej då.
- Vänta! - Okej.
Du fattar inte.
Alla steg du tar har jag redan planerat.
Åh, nej.
Jag borde ha varnat dig för det.
Det första hoppet rör till det på insidan.
Jag minns mitt första hopp.
Det var en svettig, jobbig kväll för 11 år sen.
Jag skar ut hennes hjärta. Kära mamma.
Vila i frid.
Jag gav henne betalt i förväg för en livstid i elände.
Hon var definitionen av en dålig mor.
Knarkare, lösaktig.
Att döda henne löste ingenting
och de skickade mig att bo hos moster Carol,
som fick min knarkhora till mamma att verka som ett helgon.
Så jag dödade henne också.
Men jag kunde inte sluta där.
Varje gång jag fixade nåt, måste nåt annat fixas.
Tiden tycker inte om att man rör till den.
Då kom jag på det. Det är du som är problemet.
Varje gång jag besökte den här veckan i mitt liv,
fanns du där och rörde ihop det, så jag gjorde dig till lösningen.
Framtiden i svartvitt.
SERIEMÖRDARE DÖR PÅ BARNHEM
Du tar med pojken hit och han blir hjälte.
Jag hade aldrig en chans.
Du är hans chans, hans enda chans.
Min chans. Hämta honom nu. Han litar på dig.
Inte övertygad? Okej.
Om du inte hämtar hit pojken inom 15 minuter,
kommer jag att skära upp henne och tvinga henne äta sina egna tarmar.
Bäst du skyndar dig.
Nej. Nej! Nej, nej, nej.
Vad menar du att du inte såg dem gå?
Vad gjorde de? Strålade upp sig till moderskeppet?
Som jag sa, när jag kom in var de borta.
Borta? De tog sig ut som Houdini?
Ska jag tro på det?
Det är bara skitsnack! Sånt händer inte!
Socialarbetaren, hon fanns på listan?
- Står hon på tur? - Ja.
Han pratade bara om pojken,
så han kanske är på väg till barnhemmet.
Okej. Jag tar ett team med dit.
Du tar Maddox och kollar upp tjejen.
- Louis? - Hej, James.
Vad gör du här?
Jag kom tillbaka.
Jaså?
Jag ska få ut dig härifrån.
Okej, kom igen. Ta på dig skorna, kompis.
Gå, gå.
Jag är ledsen att jag inte är vad du trodde framtiden skulle se ut som.
Lyssna på mig. Du måste stanna här.
- Varför? - Lita på mig.
Var är pojken?
Släpp henne, så berättar jag.
Lovar du?
Lovar du och svär?
Ja. Släpp henne nu.
Tjena, kul att se dig.
Vem är han?
Jag heter också James.
Samma som du, James Keech.
- Är du min pappa? - Nej.
Jag är du, James, från framtiden.
Minns du hur du ville gå tillbaka i tiden och fixa saker?
Du gjorde det.
Jag är du, bara äldre.
- Vi är samma person. - Nej, det är du inte, James.
- Du kommer aldrig att vara honom. - Lyssna inte på honom. Lyssna på mig.
- På oss. - Tänker du skada henne?
Hon har alltid varit så snäll mot mig.
Du vet inget om framtiden. Det gör jag.
Om några dagar hittar hon din hemliga djurpark
och de låser in dig med tokiga människor.
De kommer att göra hemska saker med dig.
De bränner dig och skär dig och ännu värre.
Och jag låter dem inte göra det.
Se inte på honom. Han är inte din vän.
Kom igen, döda mig. Ingenting förändras.
Han blir jag i alla fall.
Men om han dödar dig blir han hjälte.
Välkommen till framtiden.
Vad händer? Vad...
James? James!
James!
Jag är ledsen, James.
Jag är så ledsen, James. Jag är så ledsen.
Jag vet inte varför jag minns, men det gör jag.
Keech hade rätt. Tidsresor är komplexa.
Det enda han inte kunde förutsäga var sin egen död.
23 april, 2011 kl. 11.05
När hans yngre jag dog förändrades själva verkligheten.
Jag vaknade upp i en ny värld, en värld där mördaren aldrig funnits.
Där hans offer levde sina liv
utan att veta hur nära de varit att utplånas.
I den nya världen fanns aldrig de hemska dagarna.
I denna värld blev en stackars pojke aldrig en mördare.
Han fick en andra chans.
Det fick jag också.
Pappa! Pappa! Du är hemma!
Jag har saknat dig, kompis.
Jag tar lärar jobbet.
Välkommen hem.
SLUT Översättning: Ulrika Lindfors-Davis